Denna film är inspirerad av verkliga händelser.
Det är dock ingen dokumentär.
Alla händelser och personer har överdrivits för underhållning.
Berättelsen och alla rollfigurer är helt fiktiva-
-och inga kopplingar till verkliga människor, platser och händelser avses.
Det här är allvarligt. Tre mord och en försvunnen flicka.
Jo, jag hörde om det. Verkligen hemskt.
Jag vill veta var ni var den kvällen, om ni hörde eller såg något.
Ni sa att ni var på en bar med er fru. Var nån annan med?
-Min kompis Bo. -Han var visst tidigare kriminell.
-Vill ni ta hit en sån människa? -Vi har alla begått misstag.
Vad jag förstår så ångrar han sitt förflutna. Många av oss gör det.
Okej...
Nu, så.
11 APRIL, 1981
Mamma...
-Varför flyttade vi hit? -Har du inte räknat ut det än?
Vill du flytta tillbaka till husvagnen?
-Det är bara den här stan... -Du är snart arton. Då kan du flytta.
Tänker du sparka ut mig?
-Du vet vad jag har gått igenom. -Och jag är den enda som vet om det.
Lita på att jag gör vad som är rätt för hela familjen.
Pojkar, sluta!
Kom in med er.
16.00
-Marilyn! -Har du plats för en till?
Justin, tog du med dina trollerisaker?
Ricky och Greg är här. De vill säkert se dina nya trick. Kom in!
-Hur klarar du av så många ungar? -Jag har övat i många år.
Johnny och flickorna tar mest hand som sig själva.
Men de där två får jag hålla ögonen på.
Jag vill inte vara oförskämd, men...
Du har aldrig pratat om deras pappa.
Vi separerade för ett tag sedan.
-Jag beklagar. -Det funkade helt enkelt inte.
Man kan inte hjälpa nån som håller på att drunkna.
Då drar de bara ned en.
Till slut insåg jag att jag ville hålla mig ovan ytan.
-Allt bra med dig? -Visst.
Är min fru här?
-Hon är där inne. -Bra.
Kom hit.
-Jag har lite dåligt samvete. -Har du?
Ja, det där är ju min fru.
Kanske inget perfekt äktenskap, men jag försöker få det att funka.
-Uppfattat? -Okej.
Jag önskar att mitt bagage gav mig sådan insikt.
Se det inte som bagage, utan livserfarenhet.
Fortsätter livet så här, så får jag nog själv simma iväg.
-Har du berättat för mamma? -Nej.
-Bra... -Sluta.
Jag vill bara försäkra mig om att det är bra med dig.
Det är det.
När man släpper in nån i sitt liv så släpper man in deras problem med.
Jo, minsann. Han har alltid haft en liten djävul i sig.
Det var väl det som lockade, men nu när Bo har flyttat in...
Nu ska jag träffa min fru. Fortsätt sopa, du.
Duktig flicka.
-När man talar om trollen. -God eftermiddag, damerna.
Jag ville inte avbryta ert lilla samtal.
Min kompis Bo här har en jättefin överraskning åt dig.
Varför är du här? Jag sa ju att vi ses hemma.
Såja. Jag vill bara umgås så mycket som möjligt med min vackra fru.
-Ja, såklart. -Vi ska gå till baren och dricka.
-Vill ni följa med? -Beklagar, Bo. Jag måste vakta barnen.
-Kom, så går vi.-Du med, kom nu. -Jag lämnar dem här.
Tack, Bo.
Rör på påkarna.
Tack ska du ha. Vi syns imorgon bitti.
-Vad pratade ni två om? -Småsnack. Inget viktigt.
Skitsnack. Jag hörde mitt namn.
Ja, du är min make. Får jag inte prata om dig?
-Nämn inte mitt namn för henne. -Du har inte rätt att säga så.
-Allt väl? -Jo.
18.00
Jag trodde det skull vara fullt här ikväll. Tydligen inte.
-Ser rätt fullt ut. -Var är Johnny?
Jag sa åt honom att inte gå ut ikväll.
-Han sover över hos sin kompis. -Dana?
Han har saker att göra och Johnny skulle hjälpa honom.
Vad då för saker?
Jag vet inte.
20.00
Mamma...
-Vems är det där? -Den är min.
-Vad är det? -Ska du åka iväg igen?
Bara över natten.
Jag sover över hos familjen Cooper. De är bra människor. De går i kyrkan.
Javisst, gör det.
Men det är mörkt ute, så ta bilen.
Tack, mamma.
Det är visst bara vi två, stumpan.
-Kan vi laga popcorn? -Javisst.
Jag har fullt upp med alla andra.
Så vi hinner sällan prata, bara du och jag.
-Hur är det med dig? -Bra, mamma.
När jag var yngre hade jag drömmar. Massor med drömmar.
Jag drömde att ni skulle få ett bättre liv än jag hade.
Att jag skulle vara en bättre mamma.
Att jag inte skulle begå samma misstag som min mamma gjorde.
Två av tre får väl duga.
Vissa drömmar besannas väl aldrig.
Sheila förstår inte varför vi flyttade hit.
-Varför gjorde vi det? -För att ibland...
...så blir man trängd av folk.
Man står ut ett tag, men med tiden bestämde jag mig-
-för att det var dags att göra saker efter eget huvud.
Undrar vem det kan vara.
Hallå?
Johnny, vi får ta ett snack imorgon.
Varför har du inte kollat barnen?
Vem är det?
-Hur är det, mamma? -Det var bara en felringning.
Jag ska krypa till kojs. Du kan vara vaken om du vill.
-Tar du ut soporna? -Visst.
-Vi brukade bli rädda här. -Johnny?
-Du är fortfarande rädd. -Sluta nu, jag menar allvar!
De kommer och tar dig, Barbara!
-Sluta! Du är okunnig. -De är ute efter dig, Barbara!
-Sluta! Du uppför dig som ett barn! -De är ute efter dig!
Titta, där kommer en av dem!
-Han kommer att höra dig! -Där är han. Jag sticker!
-Vem är det? -Ursäkta att jag stör.
Bilen gick inte längre än precis här nere vid vägen.
-Okej? Vad vill ni? -Jag behöver hjälp.
Det finns en mekaniker i stan. De har säkert nåt journummer.
Tyvärr har jag inte råd med det.
Inte för att det skulle spela nån roll.
-Hurså? -Eftersom jag inte har bil.
-Ni sa att ni hade en bil. -Jag fick inte skjuts längre än så.
-Så ni liftar? -Ja, minsann.
-Har du liftat nån gång? -Nej, pappa sa att det är farligt.
Din pappa verkar vara smart.
-Är han hemma? -Hurså?
Jag ville få skjuts in till stan, men...
-Jag ser ingen bil här. -Det betyder inte att vi inte har en.
Men ni har inget garage, och ingen bil bakom huset.
Hur länge har ni varit utanför huset?
Vad vill ni?
Jag tänkte att din snälla pappa kanske kunde....
-...låta mig sova över. -Jag tror inte...
-Jag tror inte att det går för sig. -Okej. Jag förstår.
Kan du släppa in mig och låta mig ringa ett samtal?
-Vem vill ni ringa? -En vän i grannstaden.
Han kanske kan komma och hämta mig.
Jag kan inte släppa in er.
Okej, men jag kan ge dig hans nummer-
-och så kan du ringa honom åt mig.
Tyvärr kan jag inte hjälpa er.
Seså, det tar bara nån minut.
Han heter Dee.
Säg bara var vi är, och att jag behöver skjuts.
Visst. Vad är numret?
Har du penna?
Vänta lite...
-Hallå? -Ja.
-Nu har jag en. -Bra.
Numret är 555...
...02...65...01
-Uppfattat? -Ja.
Ring Dee och säg att jag träffar honom vid Backdoor Bar.
Visst.
Vad heter ni?
Hörde ni mig?
Ja, jag hör dig väldigt väl.
Så vad heter ni?
Jag heter Michael.
Då så.
-Jag såg ett flygande tefat. -Ett tefat?
-Som en sån däruppifrån? -Ja, eller motsvarande.
Den var formad som en enorm cigarr.
De vet inte mer än jag, Larry, men en sak är säker:
Kommissarie Clay är död, och någon är ansvarig.
Vad tror ni är nästa hinder för oss från jordmänniskorna?
Ja, så länge de kan tänka, så blir det svårt.
De vi använder kan inte tänka, de är döda-
-som fått simulerat liv av våra elektrodvapen.
De är intressant att fundera på att de jordmänniskor som kan tänka-
-skräms så av dem som inte kan tänka, de döda.
Vårt fartyg har regenererat. Vi borde åka.
Glöm de flygande tefaten. De är där uppe.
Men det är något på den där kyrkogården.
-Jag ringde er vän. Han möter er. -Okej.
Bra. Tack ska du ha.
Det är en ganska lång promenad till stan.
Värdens stuga ligger tio minuter bort. Kanske han kan skjutsa er till baren.
Okej. Då provar vi det.
Vänta... Vi?
Jag menade "jag".
Okej. God natt.
Jo. God natt.
Vad är det för oljud?
Det är en läskig kille vid dörren.
-Vem då? -En liftare. Jag släppte inte in honom.
Vi pratade genom dörren. Han ville låna telefonen.
Det låter inte så illa, men det var verkligen läskigt.
-Han verkar ha hängt utanför huset. -Vänta här.
Vart ska du?
Vem ni än är, så gör ni bäst i att sticka härifrån!
Jag trodde väl det!
-Det är ingen där nu. -Det var nån, jag lovar.
-Du tror mig väl? -Självklart.
Det var jätteläskigt. Jag tror inte jag kan sova än.
Vad sägs om att jag lagar lite varm choklad åt oss?
Det vore trevligt.
00.30
Han kunde ju ha gått till nån annan stuga. Undrar varför han kom hit.
Vem vet? Folk är konstiga i den här stan.
De har alla dolda motiv. Det finns många hemligheter i Keddie.
Lite som den här familjen.
-Vad menar du? -När tänkte du berätta om Sheila?
-Är det här rätt tillfälle? -Jag förtjänar att få veta.
Jag är inte ett småbarn längre.
Du har rätt. Okej...
Sheila blev gravid, och det var därför hon var hemifrån ett tag.
Jag bad henne att inte säga nåt.
Så att du inte skulle göra samma misstag som jag.
-Tack för det. -Det var inte så jag menade.
Jag ångrar inte att jag fick er ungar.
Men jag vill inte att du ska växa upp för fort.
Du, vi kan prata mer om det här imorgon. Jag ska lägga mig.
-Kommer du och lägger dig? -Ja, när jag är klar med den här.
Känns det bättre nu, raring?
Jag är fortfarande lite skärrad, men det blir bra.
01.00
-Moderna kvinnor... -Ja, såna har de alltid varit.
Särskilt på ett sånt här ställe.
Jag garanterar att vi kommer att se fler såna skumma typer.
Skicka efter flickan och polisen, så att vi kan konversera med dem.
Hon är oskadd. Vill ni se?
-Nästa gång siktar jag inte bredvid. -Ni är en bångstyrig ung man.
Om vi utvecklar solenitbomben blir vi bara en starkare nation.
Vem är det?
-Du ringde honom inte, eller hur? -Vad?
Du ringde aldrig min vän.
Varför är ni här igen? Borde ni inte vara vid baren?
Svara på frågan!
-Du ringde honom inte! -Jo, det gjorde jag.
-Du ljuger. -Nej.
-Vet du hur jag vet att du ljuger? -Hur?
För att jag klippte av er telefonlinje för en timme sedan.
Mamma!
-Mamma! -Vad är det?
Han kom tillbaka. Nej, mamma, han sa att han hade kapat telefonledningen.
-Det är sant! -Vad fan är det där?
-Det var fönstret. Nån är där ute! -Det är nog bara nån som skojar.
-Herregud! -Oroa dig inte. Lugn.
Vi är inte ensamma.
Mamma!
Mamma är här, pojkar. Jag hämtar hjälp.
Ligg kvar under sängen. Kom inte ut vad som än händer.
Ta den här. Jag ska till värdens stuga och ringa polisen.
-Lämna oss inte. -Jag kommer tillbaka.
Tina, du är stark!
Håll pojkarna lugna. Jag är tillbaka innan ni vet ordet av.
Mamma!
Spring!
Hördu!
Kom igen, din djävel!
Kom igen.
Tina, barrikadera dörren!
Det är jag, öppna dörren! Skynda!
-Jag försöker! -Skynda.
Skynda!
Tina, det är jag. Öppna dörren!
-Är det lugnt? -Det är toppen.
-Kom nu. -Jag kommer. Cigaretten tänds inte.
-För att du eldar på fel ände, idiot. -Just det.
-Tror du att vi kan undvika din mamma? -Ja, det är släckt.
Kom nu.
Berättar hon för mina föräldrar att vi söp, då är jag död.
Slappna av. Kommer vi in i mitt rum så är det lugnt.
Dana, är du med?
Ja, till hundra procent!
De där sista ölen var ingen bra idé.
Vem behöver vara logisk när man har falskleg?
Jag tror det är öppet. Ja!
-Du måste vara tyst. -Okej.
Jädrar...
-Går det bra? -Jadå.
-Det var verkligen... -Tyst!
Okej, kom.
-Är du inne? -Ja.
Oj. Hur fick du ett sånt här ställe helt för dig själv?
Jag trodde du delade rum med dina bröder eller sov på soffan.
Jag lyckades tvinga morsan med lite känslosnack.
-"Jag behöver rum för att växa upp" -För att runka, snarare.
Ska du ha nåt att dricka?
-Javisst. -Här.
Tackar!
Du har värsta läget här, ju.
Ja, nästan. Det saknas bara en tv.
Jag vill bara ha en bil. Vilken bil som helst.
Sluta lifta. Gå på drivein-bio.
Kanske plocka upp några tjejer.
Skulle du lyckas plocka upp brudar? Vad då? 80-åringar?
Jag är inte kräsen i den här åldern.
Finns det nån toa? Snart kommer störtfloden.
Den är där uppe, så du får nog pissa ute.
Annars väcker du mamma och ställer till det för oss.
-Okej, då får det bli i naturen. -Och håll tyst. Låg profil.
-Ja, du bestämmer. -Tyst.
-Håll min dricka. -Jamen...
-Lyfter du upp mig? -Ja, ja!
-Okej, sådär. -Och nu ska jag ut igen.
Där borta.
-Nej, gör inte det. -Jag ska inte.
-Är de kvar där ute? -Nej, jag tror inte det.
Var är de, då?
Dana!
Dana! Kom igen, för fan.
Lägg av...
-Är det radion? -Jag tror det.
De kommer. Hämta slagträet.
Stå där. Jag räknar till tre.
-Sen öppnar du dörren. -Nej, mamma...
Gör som jag säger!
Är du redo?
Ett...
Två...
Tre!
Herregud, Johnny! Förlåt mig, älskling.
Johnny! Raring...
Raring, jag är så ledsen.
Johnny, hur är det med dig?
Hur är det? Jag är så ledsen, raring.
Johnny, Johnny, jag är så ledsen.
Tina, hjälp mig att få honom på fötter. Kom igen!
Nej, mamma!
Johnny!
Kom igen.
Plocka upp den.
Kom igen nu.
Vet du vad? Jag ska ge dig en chans.
Nu är det rättvist.
Plocka upp den!
Chansa, då. Kom igen!
Knocka mig!
Du klarar inte det, eller hur?
Ge mig slagträet.
Johnny! Hjälp!
Johnny!
Hjälp mig! Hjälp! Hjälp!
Hjälp mig! Snälla, hjälp mig! De är i vårt hus!
Snälla, hjälp mig!
Varför hjälper ni mig inte?
Kör, kör!
Kör mig till sheriffen. De är inne i mitt hus!
-Snälla, ni måste hjälpa mig. -Okej, jag kör dig till sheriffen.
-Tack, tack! -Lugna ned dig. Ingen fara.
Sheriffen kör säkert tillbaka dig till din familj i stuga 28-
-och ser till att allt blir bra.
-Hur vet ni var jag bor? -Ursäkta?
Jag nämnde aldrig min adress. Hur vet ni var jag bor?
Nej. Nej, nej!
Nej, släpp ut mig!
Rick, Greg och Justin...
Vad har ni gjort med dem?
Nej!
-Nej. -Vi klarar det här.
Vi klarar det här, raring. Det gör vi.
Tillsammans.
-Nej, nej! -Nu!
Johnny!
Nej. Nej!
Nej, nej, nej...
Nej. Nej. Nej.
Mamma! Mamma! Nej!
Nej. Nej. Nej!
Nej, snälla. Nej.
Nej, snälla, sluta! Nej!
Nej, nej, nej!
Nej, jag är gravid!
Förlåt mig, mamma!
Jag svek dig!
Du har aldrig svikit mig.
MORGONEN EFTER
FÖRHÖRET
Om vi går tillbaka till den kvällen. När gick ni till baren?
Nu ska vi se... Vi gick hemifrån på eftermiddagen, min fru och jag.
John var hela tiden... Vi var på baren till ungefär ett.
Det var inte fullt, men ganska mycket folk.
Men jag såg inget ovanligt. Utom en person.
Han kom in omkring halv elva-elva.
-Jag hade aldrig sett honom förr. -Kan ni beskriva honom?
Ja, han hade t-shirt och jeans.
Han bar kniv och hade långt hår.
Runt 170 cm lång. Håret var extremt långt.
Han hade det i hästsvans.
Den personen såg inte ut att höra hemma där.
Så han var vit? Och ungefär hur gammal?
Jag skulle säga lite över tjugo. 24-25.
-Och han bar kniv? -Ja, fullt synligt.
Han såg ut att vara redo för bråk.
Okej. När gick ni hem från baren?
Vi lämnade baren kring två.
-Och rätt till sängs? -Ja.
Jag vaknade vid tre och såg till elden.
-Inget ovanligt som väckte er? -Jag ser oftast till elden vid tre.
-Låg er fru till sängs när ni kom hem? -Ja, helt utslagen.
Hon sov igenom allt.
Det svåra nu är att reda ut vad som är sant av det ungarna säger.
-Er styvson Justin var ju där. -Det vet jag ju.
Vi försöker reda ut vad han kan ha sett.
-Har han berättat något alls? -Ja, det har han.
Han försökte beskriva det igår inför min fru. Jag såg när han gjorde det.
Han bad Casey hålla hans arm som om han försökte hugga med en kniv.
Men vad jag förstår så mördades de med en hammare.
Så jag tror att han bara låtsas.
Om poliserna lämnade dörren öppen morgonen efter-
-kunde han möjligen ha tittat in i rummet och sett offren?
Inte en chans. De var väldigt försiktiga den morgonen.
Så jag undrar om han såg något alls.
Tror ni att han möjligen kan ha gjort det?
Jag vet att han inte sover djupt och har svårt att somna ibland.
Men sätt dig in i deras situation.
Man ligger bredvid sin kompis och fnittrar och håller på.
Visst skulle man kunna ha varit vaken.
Och han kunde ha sett nåt utan att jag märkte det.
Det faktum att ungarna var där inne och...
...och att den person eller de personer som gjorde det här...
Varför lät de ungarna vara ifred?
Det är att gå för långt.
Om jag skulle mörda någon-
-så skulle jag bara gå in, få det överstökat och sticka.
Det finns inga skäl att göra mer. Ge sig in, göra det och dra.
Men när folk går så långt, då börjar man undra.
Varför gjorde de inte ungarna illa?
Det är det vi försökt reda ut.
Sen de andra faktorerna, som den försvunna flickan.
Tina. Varför skulle nån ta henne?
Det har jag också funderat på. Jag vet att hon är pappans favorit.
Jag har aldrig träffat honom. Det här är bara vad jag har hört.
Men han bor visst i Connecticut, sägs det.
Fundera på det här.
Kanske var pappan där den kvällen.
Kanske försökte pojkarna stoppa honom, så var han tvungen att döda dem med.
Vi trodde att det kanske var Dana som gjorde det.
Den pojken är mentalt störd.
Bägge pojkarna har experimenterat med knark.
Det vet alla i Keddie. Skriv det.
-Vad för något? Marijuana? -Inte vet jag. Kanske piller.
Okej. Om de höll på med knark, kan det ha varit ett drogrelaterat mord?
Fan, där har du nåt.
Men knarklangare brukar använda skjutvapen.
Och här var det en hammare.
Ja, min hammare är faktiskt borta.
Jaså, det är den?
Den brukar ligga utanför stugan, men nu kan jag inte hitta den.
Jag har funderat på en sak till. Fundera på det här:
Den här killen kanske gick förbi min stuga.
Och då kanske han tog min hammare.
Men varför inte min yxa? Det vore ju ett mycket bättre mordvapen.
Det får en att fundera. Hur...
Hur lyckas man ta sig in och ut utan att nån märker något?
Det underligaste jag någonsin hört talas om.
Ja, minsann.
Har ni nåt mer att säga som kan hjälpa utredningen?
Nej. Inget jag kan komma på.
Men kommer jag på nåt, så hör jag av mig till er.
Jag är trots allt krigsveteran. Men det visste ni väl?
Bo med. Det var så vi träffades.
Jag vet. Just det, en sak till.
-Hur väl kände ni Sue? -Hon var mer min frus väninna.
Men vad jag vet hade hon inte särskilt bra koll på sin familj, om ni hajar.
Nej, det får ni ta och förklara.
Strunt samma. Det är över nu. Hon var en nolla.
Vad är det som är så kul?
Jag faktiskt är lite av en nolla själv.
Ingen har nånsin tagit mig på allvar eller brytt sig om mig förr.
Men nu är jag minsann både viktig och informativ.
Nu kanske jag är nån, eller hur?
-Du förhörde visst Marty idag. -Just det.
-Jag har allt inspelat här. -Ge mig den.
-Jag ser till att den inte kommer bort. -Okej...
Jag tyckte han kändes misstänkt. Vi borde förhöra honom mer.
Nu ska vi inte förhasta oss. Det finns andra spår att gå på-
-innan vi utpekar en av mina kompisar som en misstänkt.
-Vi måste förhöra hans kompis Bo. -Ja, såklart.
Men vi måste vara försiktiga och sköta allt enligt reglementet.
Om vi gräver för djupt så kan vi ställa till det ordentligt för stan.
-Vad menar du? -När man väl börjar nysta...
...så kan mycket av det som håller samman staden rasa.
Vilket kan leda till en massa skyldiga människor. Förstår du mig?
-Och Marylins unge Justin, då? -Vad är det med honom?
-Han sa att han såg mördarna. -En unge är inte trovärdig.
-Justitiedepartementet är visst på väg. -Just det.
Är det lugnt, eller?
Vi har vänner i departementet. De kommer inte att börja nysta.
Hur som helst, nu tar vi och äter lunch.
Kommer du?
Jo.
Så Marilyn lämnade baren tidigare?
-Ja. -Så bara du och Marty var där?
-Ja. -Gick ni hem därifrån?
-Det stämmer. -Då gick ni förbi stuga 28.
-Såg ni någon aktivitet vid den stugan? -Inget ovanligt.
-Inga tända lampor, eller bilar? -Nej.
Okej.
Det är det som är så konstigt. Jag är väldigt lättväckt.
Om någon skrek, så borde jag ha hört det.
-Men ni hörde ingenting den natten? -Inte ett ljud.
När ni kom hem, var Marilyn vaken, eller hade hon gått och lagt sig?
Hon var vaken.
Okej, det var väl allt, då.
-Tack för att du kom in, Bo. -Ingen fara. Jag hjälper gärna till.
Ingen misstänkt häktades för mordet på Sue, Johnny och Dana.
1984 hittades ett begravt kranium 15 mil från mordplatsen.
Ett anonymt samtal tipsade att det var Tinas.
Inspelningen av samtalet var länge "försvunnet".
Resten av Tinas kvarlevor hittade aldrig.
Marty och Bo lämnade Keddie efter morden och sägs vara döda.
Stuga 28 hade fler hyresgäster tills stugbyn stängdes.
På grund av vandalism revs stuga 28 i 2004.
Trots att fallet aldrig formellt lagts ned har utredningen avstannat.
Men 2016 hittades en hammare efter ett anonymt tips.
Keddies nye sheriff, barndomsvän med Dana, har återupptagit utredningen.
Undertext: Mika Wainonen www.ordiovision.com